Glosa•12. 12. 2007•2 minuty
Odpustit je smrtelné
Připustit si, že jste oběť domácího násilí je obtížné, přesto na tuto „nemoc“ podle poslední zprávy Světové zdravotnické organizace umírá na světě více žen než na rakovinu.
![• Autor: ilustrace: Pavel Reisenauer](https://i.respekt.cz/respekt.mgwdata.net/37919c/2009/05/21416020_pilatova_300.jpg?width=3840)
![• Autor: Respekt](https://i.respekt.cz/respekt.mgwdata.net/adfb03/2009/03/20798550_1123-mobr-12122007glosa-na-web-foto-profimedia-cz.jpg?width=3840&height=2593&fit=crop&gravity=0.5x0.5)
![](https://respekt.mgwdata.net/adfb03/2009/03/20798550_1123-mobr-12122007glosa-na-web-foto-profimedia-cz.jpg)
Když dostanete první facku možná vás napadne: má popito, neměla bych brát víc než on a možná ta večeře nebyla nic moc. Připustit si, že jste oběť domácího násilí je obtížné, přesto na tuto „nemoc“ podle poslední zprávy Světové zdravotnické organizace umírá na světě více žen než na rakovinu. Každá třetí žena na této planetě alespoň jednou v životě okusila facku, kopanec nebo nůž.
Statistická čísla neříkají mnoho, protože se zvyšují i díky větší informovanosti obětí, které častěji domácí bití nahlásí. V hispánských machistických společnostech se počty žen, které každoročně podlehly domácímu násilí pohybují kolem sedmdesátky. To, že u nás se s domácím násilím setká nejméně 23% žen je ale stejně alarmující.
Obětí mohou být i muži, i když jich vzhledem k fyzické převaze bývá méně. Ti jsou většinou týráni jinými „ženskými zbraněmi“- psychickým vydíráním, hysterií či opakovanými nevěrami.
V Česku platí od letošního roku nový zákon, umožňující domácí tyrany vystěhovat na deset dní z bytu, pokud se přestupek opakuje až na rok. Existují azylové domy, poradny a neziskové organizace, které se problémem zabývají. Ovšem existují také webové stránky www.chlapivakci.cz. Na těch se dá mimo jiné dočíst: „Zákony proti domácímu násilí jsou parádním příkladem manipulace společnosti.“ Přestože se např. ve Velké Británii nebo Španělsku zákony ochraňující před domácím násilím stejně jako u nás zpřísňují, nelze spoléhat jen na ně. Důležitá je debata v médiích a na školách. V Česku téměř neviditelná, podobně jako když před domácím násilím zavírají oči sousedé, nebo náhodní svědci s tím, že „do toho mi nic není“. Všichni bychom se ale měli učit, jak agresivitě předcházet a jak nepřehlížet ani první pohlavek. Na španělských středních školách se např. rozdávají dívkám letáčky s textem: „Vadí mu tvoje minisukně a moc červená rtěnka? Vem nohy na ramena!“ Ze zkušenosti lékařů, ošetřujících ženské pohmožděniny vyplývá, že pro týrané oběti je nejtěžší právě „neodpouštění“. Náprava agresivního partnera však bývá složitá a hrozí, že se celý příběh zvrtne ze zákazu červené rtěnky k poslednímu smrtelnému útoku.
Pokud jste v článku našli chybu, napište nám prosím na [email protected].