![Autor: Shutterstock](https://i.respekt.cz/respekt.mgwdata.net/c061c8/2016/10/opravar2_5gkc7.jpg?width=3840)
Už dávno není cool kupovat si nové a nové věci. Pokud to aspoň jen trochu jde, nechá si dnes uvědomělý světoobčan ochozené boty nebo škytající šicí stroj opravit. Opravářské hnutí po čtyřech dekádách radostného konzumu slaví návrat na scénu.
V takto rozehraném příběhu pochopitelně nemohou nefigurovat Švédové s nějakou cílenou veřejnou politikou. A je tomu tak: švédská vládní koalice sociálních demokratů a zelených se rozhodla opravářské hnutí povzbudit daňovými úlevami. Protože v rozvinutých zemích je levnější si koupit novou věc než si nechat opravit starou. A tak se za služby ve správkárnách bude ve Švédsku nově platit jen poloviční daň z přidané hodnoty.
A „přidanou hodnotou“ za nižší příjem z daně z přidané hodnoty bude méně odpadů, méně (letadly a loděmi) importovaného zboží - a tedy menší ekologická zátěž. A co je snad nejzajímavější: pracovní příležitosti pro méně vzdělané občany, zpravidla imigranty. Protože jak známo, ti často přicházejí ze zemí, kde si lidé ještě umějí opravit odpad nebo vyměnit pojistky. Proč by si tedy neporadili se švédskými kalkulačkami, botami a kabáty?
A to jen podle všeho začátek velkého hnutí. Proč si vlastně velké firmy nechávají i základní informace o stavbě svých produktů a jejich fungování pro sebe? Tady se nebavíme o copyrightu; kdo chce technologii okopírovat, ten to učiní bez základních návodů. Neměli by tyto informace sdílet, dávat kupcům návod, jak udržet své výrobky déle při životě: a naplnit tak “právo svých zákazníků na opravu”?
Pokud jste v článku našli chybu, napište nám prosím na [email protected].